CHICAGO, 1929
MOZARELLAN HAUTAKAPPELI
No niin, Charlie.
- Tuoko se mesta on? Kuka sitä pitää? - Minähän olen jo kertonut.
- Virkistä muistiani. - Spats Colombo.
- Mikä tunnussana on? - "Olen tullut isoäidin hautajaisiin."
- Pääsykorttisi. - Kiitos, Charlie.
Jos haluat lavanreunapöydän, sano että olet arkunkantaja.
Kaikki valmiina. Milloin aletaan?
Mun on paras häipyä. Jos Colombo näkee mut, niin näkemiin, Charlie.
Näkemiin, Charlie.
Odottakaa viisi minuuttia, ja sitten käykää kiinni täysillä.
Selvä juttu.
Hyvää iltaa, herra.
- Olen Mozarella. Miten voin palvella? - Olen tullut isoäidin hautajaisiin.
En ole nähnyt teitä aiemmin palveluksissamme.
- Ette, olen ollut kuivilla. - Olkaa hyvä.
Missä valvojaiset ovat? Olen yksi arkunkantajista.
Vie tämä herra kappeliin. Penkki numero kolme.
Kyllä, herra Mozarella. Tätä tietä.
Jaaha, näin taitaa olla paras tapa jättää maailma.
Seuratkaa, olkaa hyvä.
- Mitä haluaisitte? - Viinaa.
- Anteeksi. Tarjoilemme vain kahvia. - Kahvia?
Skottilaista, kanadalaista, ruismallaskahvia...
Skottilaista. Pieni kuppi, soodaveden kanssa.
Hetkinen. Eikö täällä ole penkkejä vähän kauempana orkesterista?
Entä tuo tuolla?
Anteeksi, mutta se on varattu vainajan perheenjäsenille.
Hups.
Hei, haluan toisen kupin kahvia.
Haluan toisen kupin kahvia.
Paras tuoda lasku, jos paikkaan tehdään ratsia.
- Kuka nyt hautajaisiin ratsian tekisi? - Ne jotka eivät kunnioita kuolleita.
Sanopa, Joe. Tämä on se ilta, eikö vain?
- Niin on. - Ei, tänä iltana saadaan palkka.
- Miksi? - Pitää mennä hammaslääkäriin.
Aiotko tuhlata ensimmäisen viikon palkan hampaisiisi?
Paikka vain. Ei sen kultaa tarvitse olla.
Miten voit olla niin itsekäs? Olemme vuokrasta velkaa. Ja Moen kauppaan $89.
Kiinalainen pesula on nostanut kanteen. Olemme velkaa kaikille lavan tytöille.
Olet oikeassa. Huomenna maksetaan kaikille jotain.
Ei. Aamulla mennään koirakilpailuihin ja lyödään vetoa Rasvatusta Salamasta.
- Panisitko kaikki rahani koiraan? - Se on varma veto.
Tarjoilija-Max tuntee jänistä hoitavan sähkömiehen.
- Mitä sinä jäniksestä puhut? - Vedonlyöntisuhde on 10:1.
- Entä jos se häviää. - Mitä huolit? Näitä hommia riittää kauan.
- Entä jos ei riitä. - Jerry, miksi olet niin pessimistinen?
Entä jos jäisit kuorma-auton alle. Entä jos pörssi romahtaisi.
Entä jos Mary Pickford eroaisi Douglas Fairbanksista.
Entä jos Dodgersit lähtisivät Brooklynistä.
Entä jos Michigan-järvi tulvisi.
Älä katso nyt, mutta koko kaupunki on veden alla.
Neljä,
kolme,
kaksi,
yksi.
No niin joka iikka. Tämä on ratsia.
Olen liittovaltion poliisi. Teidät on kaikki pidätetty.
Haluan toisen kupin kahvia.
No niin, Spats.
- Palvelukset ovat lopussa. Lähdetään. - Mihin?
Eläkkeelle jääneiden trokarien kerhoon. Suosittelen sinua jäseneksi.
- En mä liity mihinkään. - Voi, pidät kyllä paikasta.
Pyydän vankilan räätäliä sovittamaan sinulle nilkkaimet - raidalliset.
Hyvä vitsi. Mikä tällä kertaa on syytteenä?
Lhmisten voitelu kahvilla. 43 prosenttisella.
Minäkö? Minähän olen vain asiakas.
Alä viitsi, Spats. Tiedämme että omistat paikan. Mozarella on vain julkisivuna.
- Mozarella? En ole kuullut koko nimeä. - Meillä on eri tietoja.
Keneltä? Hammastikku-Charlieltako?
Hammastikku-Charlie? En ole kuullut koko nimeä.
Piimää.
Liian ovela juodaksesi omaa kamaasi, vai?
Tulkaahan. Jaloillenne.
- Tuhlaat veronmaksajien rahoja. - Soita lakimiehellesi jos haluat.
Nämä ovat lakimiehiäni. Kaikki Harvardista.
Mä haluun toisen kupin kahvii.
Se ratkaisi yhden ongelman. Nyt ei tarvitse huolia kenelle maksetaan ensin.
- Vaiti. Minä ajattelen. - Vuokraemäntä lukitsee meidät ulos.
Moen kaupasta ei enää heltiä makkaraa luotolla.
Emme voi lainata tytöiltä - he ovat matkalla vankilaan.
Paljonkohan vedonvälittäjä-Sam antaisi päällystakeistamme.
Vedonvälittäjä-Sam? Ei onnistu. Et tuhlaa päällystakkiani koiraan.
- Jerry, minä sanoin, se on varma veto. - Me jäädytään.
On pakkasta. Saadaan keuhkokuume.
Kuule, typerys, suhde on 10:1. Huomenna meillä on 20 päällystakkia.
Rasvattu Salama.
- Minun pitäisi tarkistuttaa pääni. - Luulin ettet puhu minun kanssani.
Bassolla on enemmän päällä kuin minulla.
- Onko mitään tänään? - Ei mitään.
Kiitos.
- Onko mitään tänään? - Ei mitään.
Kiitos.
En jaksa enää, Joe. Olen nälästä heikko, kuumeinen, kengässäni on reikä...
Jos antaisit minulle tilaisuuden, voisimme elää herroiksi.
- Kuinka? - Kolmannella radalla juoksee koira.
Laukkaava Aave. Kerroin on 15:1 ja rata sopii sille. Se pitää mudasta.
Mitä sinä minulta haluat? Pääni lautasella?
Ei, bassosi. Jos kanitetaan se ja mun saksofoni...
Oletko hullu? Ollaan putouksen partaalla ja sinä haluat kanittaa melan.
Olkoon, mene ja kuole nälkään. Mitä minä välitän? Jäädy.
- Onko mitään tänään? - Ai, sinähän se siellä.
On sinullakin kanttia.
Kiitos.
Joe. Tule takaisin.
Nellie, rakas, jos se on lauantai-illasta, voin selittää.
Mikä lurjus. Maksoin $4 hiusten laineittamisesta -
ostin upouuden aamutakin -
paistoin ison pitsan.
- Ja missä sinä olit? - Missä sinä olit?
- Sinun kanssasi. - Minunko?
Muistatko? Sulla oli hammas kipeänä.
Siihen osui. Hänen leukansa turposi.
Turposiko?
Ai, joo.
- Vein hänet sairaalaan ja luovutin verta. - Meillä on sama verityyppi.
- O-tyyppiä. - On vai?
- Korvaan sen sinulle jotenkin. - Korvaat sitä aika hyvin toistaiseksi.
Heti kun saadaan töitä, vien sinut kaupungin parhaaseen ravintolaan.
Miten olisi? Onko Poliakoffilla meille mitään? Olemme epätoivoisia.
Tuota noin, kuinka sattuikaan, hän etsii basistia.
Ja saksofonistia.
Tosi?
Tosi.
- Mikä keikka se on? - Kolme viikkoa Floridassa.
Seminole-Ritzissä Miamissa. Matkat ja kaikki kulut maksetaan.
Eikö hän olekin loistava? Mennään tapaamaan Poliakoffia.
- Hänellä on kiire. Teidän täytyy odottaa. - Hyvä on, me odotamme.
Kuule, Gladys, se on kolme viikkoa Floridassa.
Suloinen Sue ja Seurapiiri Synkopaattorit.
He tarvitsevat pari tyttöä, saksofonin ja basson.
Mitä sä meinaat, kuka se on? Tässä puhuu Poliakoff. Mulla on sulle keikka.
Gladys. Oleksä siellä?
Gladys!
Meshugeneh. Soitti 112 tuntia maratonitanssissa.
- Sängyssä hermoromahduksen takia. - Käske hänen tehdä tilaa.
Entä Cora Jackson?
Kun kuulin viimeksi, hän soitti Pelastusarmeijassa.
Drexel 9044.
Idioottiämmät.
Tässä ollaan laukut pakattuna, valmiina lähtemään Miamiin, ja mitä tapahtuu?
Saksofonisti karkaa raamattuja myyvän miehen mukaan ja basisti tulee raskaaksi.
Bienstock, sinut pitäisi erottaa.
Minutko? Minä olen manageri, en yövartija.
Haloo. Haluan puhua Bessie Malonen kanssa.
Mitä hän Philadelphiassa tekee?
Aivan tosissaan?
Bessie kasvatti tukkansa ja soittaa nyt Stokowskin kanssa.
- Mustapeppu-Bessie? - Spielt sich mit der Philharmonic.
Entä Rosemary Schultz?
Viilsi ranteensa auki kun Valentino kuoli.
Me voitais tehdä samoin jollei löydetä kahta naissoittajaa iltaan mennessä.
Emme välitä mistä ne löytyvät. Pankaa heidät junaan klo 8 mennessä.
Heti kun joku ilmestyy, pirautan teille.
Moi, Sig. Onkohan mulla tilaa vielä yhdelle mahahaavalle.
Nellie, haluan soittaa kaukopuhelun.
- Sig, me halutaan puhua kanssasi. - Siitä Floridan keikasta.
- Nellie kertoi meille siitä. - Eihän olla liian myöhässä?
Mitä te olette? Koomikkojako? Ulos.
William Morris Agency, New Yorkissa.
- Sinähän tarvitset saksofonin ja basson? - Soittimet ovat oikeat mutta te ette.
Haluan puhua herra Morrisin kanssa.
- Mikä meissä on vikana? - Olette vääränmuotoisia.
- Mitä sinä etsit? Kyttyräselkiäkö? - Eivät minua selät huolestuta.
Millainen yhtye se on?
- Teidän on oltava alle 25. - Kyllähän me ollaan.
- Ja vaaleita. - Hiukset voi värjätä.
Ja teidän on oltava tyttöjä.
Ei, ei voitais.
- Herra William Morris. - Tarkoitatko että se on tyttöyhtye?
Joo. Vanha kunnon Nellie. Voisin vääntää hänen niskansa.
Puhutaanpa tämä selväksi. Miksei me voitais tehdä sitä?
Kun soitimme mustalaisten teehuoneessa, meillä oli kultakorvakorut.
Kun teimme keikan Hawaiji-yhtyeen kanssa, meillä oli ruohohameet päällä.
- Mikä häntä vaivaa? Juopotteleeko hän? - Ei, ei vain ole syönyt paljon.
Sillä on mennyt tyhjä maha päähän.
Joe, kolme viikkoa Floridassa. Me voitais lainata vaatteita kuorotytöiltä.
- Sulla on peruukki vinossa. - Nyt puhut asiaa.
Ostetaan käytetyt peruukit, vähän täytettä.
Kutsutaan toisiamme Josephineksi ja Geraldineksi.
Josephine ja Geraldine... Älä viitsi.
Jos haluatte ansaita vähän tänä iltana -
Illinoisin yliopistolla on ystävänpäivän tanssit.
Me mennään sinne.
$6 naama. Menkää Urbanan kampukselle klo 8:ksi.
Urbanaan asti yhden illan juttua varten?
Siitä saa $12. Saatais yksi päällystakki pois kanista.
Haloo. Herra Morris? Tässä puhuu Poliakoff Chicagosta.
Ei teillä sattuisi olemaan kahta tyttömuusikkoa saatavilla?
Saksofonisti ja basisti?
- Jos William Morris ei onnistu... - Tule nyt, Geraldine.
Sinne on 160 km. Ulkona sataa lunta. Miten sinne päästään?
- Keksin jotain. - Kuten mitä?
Älä painosta minua.
- Miten meni, tytöt? - Pitäisi vääntää niskasi nurin.
Älä nyt, Jerry. Ei noin saa puhua.
Nellie kulta, mitä teet tänä iltana?
- Tänä iltanako? Miksi? - Koska minulla on suunnitelmia.
- En aikonut tehdä mitään. - Todellako?
Ajattelin vain mennä kotiin syödä vähän kylmää pitsaa.
Olet siis kotona koko illan?
Kyllä, Joe.
Hyvä. Sitten et tarvitsekaan autoasi.
Autoaniko? Mitä, senkin...
Eikö hän olekin aika mahtava?
CHARLIEN KORJAAMO
Me olis voitu olla kolme viikkoa Floridassa, kaikki kulut maksettuna.
Ottaa aurinkoa, palmuja, lentokaloja...
Viitsisitkö lopettaa?
Mahdollinen suora, mahdollisesti ei mitään, ja kasipari.
No niin, pudottakaa ne.
- Pudottakaa mitkä? - Tulimme hakemaan auton.
- Ai jaa? - Joo. Nellie Weinmeyerin auton.
Muusikkoja.
Viisastelijoita.
No niin, aletaan. Ässät peliin.
Se on '25 Hupmobile, vihreä, coupe... herra.
- Se on täällä. - Joo, täällä.
- Haluatteko bensaa? - Joo, noin 40 centin verran, kiitos.
- Panenko neiti Weinmeyerin laskuun? - Joo. Miksipä ei?
Ja kun kerran olet siinä, pane tankki täyteen.
No niin, joka iikka. Kädet ylös.
Seinää vasten.
Sinäkin, Hammastikku.
Antaa mennä.
Hei. Tule seuraamme.
Selvä, pomo.
Terve, Charlie. Ei ole nähtykään aikoihin.
- Spats, mitä sinä täällä teet? - Pistäydyin osoittamaan kunnioitukseni.
- Et ole minulle mitään velkaa. - En nyt niinkään sanoisi.
Suosittelit ruumishuonettani ystävillesi.
- En tiedä mitä tarkoitat. - Nyt mulla on paljon ylimääräisiä arkkuja.
- Inhottaa nähdä ne tyhjinä. - Mulla ei ollut siinä mitään tekemistä.
Paha juttu, Charlie. Sulla olis ollut kolme kasia.
- Näkemiin, Charlie. - Ei, Spats, ei.
Ei, Spats. Ole hyvä, ei.
Taidanpa voida pahoin.
No niin, tulkaapa esiin sieltä.
Tulkaa.
- Emme nähneet mitään. Näimmekö? - Mitä? Emme. Emme mitään.
Eikä se sitä paitsi meille kuulu, jos te haluatte kolkata toisianne.
Sanopa... Tunnenko minä teidät jostain?
Voi, ei. Olemme vain muusikkoja.
Tulimme noutamaan auton. Nellie Weinmeyerin auton.
Tänä iltana on tanssit.
- Tule, Jerry. - Hetkinen.
- Mihin te oikein luulette menevänne? - Urbanaan. Se on noin 160 km täältä...
Ette mene mihinkään.
- Emmekö? - En tykkää silminnäkijöistä.
- Emme henkäise sanaakaan. - Ette henkäise mitään muutakaan.
Ette ilmaakaan.
No niin, pojat, häivytään täältä. Hoidetaan nuo äijät myöhemmin.
Luulen että ne osuivat minuun.
- Ne osuivat bassoon. - Ei verta?
Jos ne saavat meidät kiinni, verta on yltä päältä. O-tyyppiä. Tule.
- Minne sinä juokset? - Niin kauas kuin mahdollista.
Se ei riitä. Ne tuntevat meidät. Koko Chicagon alamaailma on perässämme.
Nopeasti, anna 5 sentin kolikko.
Aiotko soittaa poliisille?
Emme selviäisi, jos yrittäisimme todistaa Spats Colomboa vastaan.
Meidän on häivyttävä kaupungista. Kasvatetaan parta.
Me häivymme kaupungista, mutta ajamme sen.
Nytkö? Ne haluavat ampua päämme tohjoksi, ja sinä haluat ajaa partaa.
- Ajamme sääremme, tollo. - Ajamme sääremme?
Haloo. Herra Poliakoff?
Ymmärrän että etsitte paria tyttömuusikkoa.
Florida Limited lähtee raiteelta yksi Washingtoniin -
Charlestoniin, Savannah'an, Jacksonvilleen ja Miamiin.
Kaikki kyytiin.
Mitäs nyt?
Miten ne tasapainoilevat näillä kengillä?
Riippuu varmaan siitä miten paino jakaantuu. Tule nyt.
Vetääkin niin kovasti.
Ne varmaan vilustuvat jatkuvasti.
- Älä pysähtele. Myöhästymme junasta. - Tuntuu alastomalta.
- Kaikki tuntuvat tuijottavan minua. - Noita sääriäkö? Oletko hullu?
Ei tämä kannata. Emme onnistu kuitenkaan, Joe.
Nimeni on Josephine, ja tämä oli sinun ideasi alunperin.
Katsopa häntä. Katso kuinka hän liikkuu.
Aivan kuin hyytelö jousilla.
Niissä on varmaan sisäänrakennettu mottori tai jokin.
Usko pois, ne ovat aivan eri sukupuolta.
Kukaan ei ole pyytänyt sinua synnyttämään.
Heti kun pääsemme Floridaan, jätämme koko lavastuksen.
Et kyllä suostuttele minua...
Erikoispainos. Seitsemän teurastettu korjaamossa North Sidella.
Veristä jälkierää pelätään. Erikoispainos.
- Onnistuit suostuttelemaan. Lähdetään. - Huomio, Geraldine.
- Rosella. - Viulu.
- Eteenpäin, Dolores. - Pasuuna.
- Hei, Olga, miten selkä jaksaa? - Trumpetti.
- Täällä ollaan. - Oletteko te Poliakoffilta?
- Kyllä. Me ollaan ne uudet tytöt. - Aivan uudet.
Tämä on managerimme, Bienstock. Ja minä olen Suloinen Sue.
Minun nimeni on Josephine.
Minä olen Daphne.
Saksofoni, basso. Olenpa iloinen että tulitte. Pelastitte henkemme.
Kuten myös, aivan varmasti.
Missä te tytöt olette soittaneet aiemmin?
Siellä sun täällä ja... ympäriinsä...
Olimme kolme vuotta Sheboyganin Konservatoriossa.
Kaikki kyytiin.
Olette vuoteilla 7 ja 7 A.
7 ja 7 A.
- Kiitos oikein paljon. - Kaikin mokomin.
Voi. Tunne on molemminpuolinen.
- Hupsista-keikkaa. - Lähentelijä.
Poliakoff näyttää lähettäneen pari hienostunutta naista.
Paras pyytää muita tyttöjä pitämään kielensä kurissa.
Mitä sinä?
Daphne?
En pitänyt nimestä Geraldine.
Hei. Olen bassoviulisti. Kutsukaa minua vain Daphneksi.
Nimeni on Josephine. Saksofoni.
- Tervetuloa miehettömään maahan. - Olette vielä pahoillanne.
- Ottakaa pois korsetit ja levittäytykää. - Voi, minulla ei ole sellaista.
- Etkö pullistele? - Pullisteleko? Minäkö?
Minulla on aivan taivaallinen ompelija. Tulee käymään kerran kuussa.
- Niin edullinen ja hänelle on kerrottu... - Tule, Daphne.
Tiedättekö sen vitsin tuubansoittajatytöstä -
joka pelastui saarelle yksijalkaisen kilparatsastajan kanssa?
- En. Miten se kuuluu? - Lopettakaa, tytöt. Ei karkeaa puhetta.
He kävivät konservatorion.
Mitäs pidät heidän lahjakkuudestaan?
- Kuin olisi pudonnut voiammeeseen. - Varo vähän, Daphne.
Lapsena, Joe, näin unta että minut oli lukittu yöksi leivoskauppaan.
Siellä oli herkkuja kaikkialla.
Kääretorttuja, mokkaleivoksia ja kermapiiraita ja kirsikkatorttuja...
Kuuntele: Ei voita, ei leivoksia. Olemme laihdutuskuurilla.
Joo, toki, Joe.
Ei sinne. Se on hätäjarru.
Nyt olet tehnyt sen.
- Tehnyt mitä? - Revit toisen rintani irti.
- Sinun paras mennä korjaamaan se. - Sinun on paras tulla auttamaan.
NAISET - MIEHET
Tänne, Daphne.
Nyt revit toisenkin.
Olen kauhean pahoillani.
Ei se mitään. Pelkäsin että se oli Suloinen Sue.
- Ettehän kerro kellekään? - Kerro mitä?
Jos minut saadaan kiinni vielä kerran, saan potkut.
Oletteko te tulleet basson ja saksofonin tilalle?
Olemme kyllä. Minä olen Daphne.
Tämä on Joe... sephine.
Tulkaa sisään.
Minä olen Sokeri Ruoko.
- Sokeri Ruoko? - Vaihdoin nimeni Sokeri Kowalczykistä.
- Puolalainen? - Kyllä. Tulen muusikaalisesta perheestä.
Äitini opettaa pianoa. Isäni oli kapellimestari.
- Missä hän johti? - Baltimoren ja Ohion orkestereissa.
Minä soitan ukulelea, ja laulan myös.
Ei minulla ole kovin hyvä ääni, muttei tämä ole kovin hyvä yhtyekään.
Olen siinä vain, koska pakenen.
- Pakenet mitä? - Voi, ei aleta puhumaan siitä.
Hei, haluatko vähän? Se on bourbonia.
Taidan jättää välistä tällä kertaa.
Älkää pitäkö minua juoppona. Voin lopettaa jos haluan, paitsi etten halua.
- Etenkin jos olen surullinen. - Me ymmärrämme.
Kaikki tytöt juovat. Mutta minä jään aina kiinni. Elämäni tarina.
Saan aina tikkarin varsipään suuhuni.
Ovatko saumat suorassa?
Ovat kyllä.
- Nähdään taas, tytöt. - Moi, Sokeri.
Olemme soittaneet väärissä yhtyeissä.
- Hiljempaa, Daphne. - Näitkö tuon juomakaapin muodon?
Unohda se. Yksikin virheliike ja lennämme tästä junasta.
Sitten kimpussa ovat poliisit, lehdet ja Chicagon mafia.
Voi pojat, haluaisin todella lainata kupin tuota Sokeria.
Kuule...
Ei leivoksia, ei voita - eikä Sokeria.
Revit ne taas.
Hei, Sheboyganit. Mikä viimeinen keikkanne oli? Soititteko katrilleja?
Emme. Hautajaismusiikkia.
Viitsisittekö liittyä elävien seuraan? Pankaa soittoon vähän eloa.
Yritetään.
Mistä nuo reiät ilmestyivät?
Nämäkö?
En tiedä.
Hiiriä?
No niin, tytöt. Otetaan alusta. Ja pankaa siihen vähän sähinää.
Bienstock!
Niin, Sue?
Luulin että olin tehnyt sen selväksi, ettei tässä porukassa juopotella.
No niin, tytöt. Kenelle tämä kuuluu?
Tule esiin nyt. Puhu.
- Sokeri, minähän varoitin... - Älkää, herra Bienstock.
Minulle riitti nyt. Kansasissa kuljetit viinaa shampoopullossa.
Sitä ennen sinulla oli tuoppi ukelelessasi...
Herra Bienstock, saisinko taskumattini?
Toki. Pakkaa tavarasi. Seuraavalla asemalla... Sinunko?
Kyllä. Vähän bourbonia vain. Oli varmaan solahtanut läpi.
Anna se minulle.
Ettekö te sanoneet käyneenne konservatoriota?
- Voi kyllä. Koko vuoden. - Luulin että sanoitte kolme vuotta.
Saimme armahdusta hyvästä käytöksestä.
Kahta asiaa en siedä työaikana: Toinen on viina ja toinen on miehet.
- Miehiäkö? - Älkää siitä huoliko.
Meitä ei näkisi kuolleenakaan miesten seurassa.
Karkeita, karvaisia elukoita, joilla on kahdeksan kättä.
Eivätkä ne halua tytöltä kuin yhtä asiaa.
Anteeksi vain, neiti.
No niin, tytöt. Alusta taas.
- Hortense, rakas, hyvää yötä. - Hyvää yötä, Daphne.
- Maude, kauniita unia. - Hyvää yötä, Daphne.
Hyvää yötä, Gloria.
Dolores, nuku sikeästi, kuuletko?
- Hyviä öitä, Emily. - Tuuti tuu.
Mitenkähän olisi "tuuti tuu".
Rauhallisesti, poika. Kerro vain itsellesi, että olet tyttö.
- Minä olen tyttö. - Sinä olet tyttö.
Minä olen tyttö. Olen tyttö.
Olen...
Otetaan lasti tuota komppiryhmää.
Olen tyttö.
Olen tyttö. Olen tyttö.
Olen tyttö.
Hyvää yötä, Sokeri.
Hyvää yötä, kulta.
Kulta? Hei, hän kutsui minua "kullaksi".
Ahh, kulta.
- Mitä sinä teet? - Varmistan että kulta pysyy säilössään.
Tänä iltana ei kolistella.
Entä jos minulla on tarve... hakea vettä tai jotain.
- Taistele sitä vastaan. - Entä jos häviän.
- Entä jos se on hätätilanne. - Vedä hätäjarrusta.
Hei, Bienstock. Tiedätkö, noissa uusissa tytöissä on jotain omituista.
- Omituista? Millä tavoin? - En tiedä, mutta tunnen sen aivan tässä.
Mahahaava on kuin varashälytin joka laukeaa sisälmyksissä.
Seuraa sinä mahahaavojasi, minä seuraan noita kahta.
No niin, kaikki nukkumaan. Hyvää yötä, tytöt.
- Hyvää yötä, Daphne. - Hyvää yötä, Josephine.
Olen tyttö. Olen tyttö.
Olisinpa kuollut.
Olen tyttö... Olen tyttö... Olen tyttö...
Daphne.
Sokeri.
Halusin kiittää siitä, että autoit minua. Olet tosikaveri.
Ei se mitään.
Ajattelin, että meidän tyttöjen on pidettävä yhtä.
Ilman sinua minut olisi potkaistu junasta.
Olisin jossain korvessa istumassa ukuleleni päällä.
Ulkona on pakkasta.
Tarkoitan, että kun ajattelen sinua ja ukuleleparkaasi...
Jos voin tehdä hyväksesi jotain...
Voin kuvitella miljoonia asioita.
Tämä on yksi niistä.
Se on Suloinen Sue.
En halua hänen tietävän että olemme kimpassa.
No voi, emme kerro kellekään. Emme edes Josephinelle.
Ehkä minun pitäisi pysyä täällä, kunnes hän menee taas nukkumaan.
Pysy täällä niin kauan kuin haluat.
Eihän tule liian ahdasta?
Ei. Mukavaa ja kotoisaa.
Pikkutyttönä ryömin tällaisina kylminä öinä sisareni sänkyyn.
Halasimme peiton alla ja kuvittelimme eksyneemme pimeään luolaan -
josta yritimme päästä ulos.
Hyvin kiinnostavaa.
- Onko jotain vialla? - Ei, ei. Ei mitään.
Voi sinua. Vapiset aivan.
Naurettavaa.
- Pääsi on kuuma. - Naurettavaa.
- Jalkasi ovat kylmät. - Eikö ole naurettavaa?
Tässä, anna kun lämmittelen niitä vähän.
- Noin. Eikö olekin parempi? - Kyllä. Olen tyttö... Olen tyttö...
- Mitä? - Olen hyvin sairas tyttö.
- Minun on paras lähteä ettei se tartu. - En nyt niin sairas.
Minun vastustuskykyni on alhainen.
Sokeri, jos sinusta tuntuu, että olet sairastumassa, rakkaani -
maailman paras hoitokeino on viskipaukku.
- Onko sinulla viskiä? - Tiedän mistä sitä saa.
Älä liiku.
- Pidä kiinni. - Hyvä on.
Ylös. Ylös.
- Oletko kunnossa? - Olen kunnossa.
- Missä kunnossa pullo on? - Puolitäynnä.
- Sinun on paras hakea mukeja. - Mukejako?
Voi, kuulepa vain, rakkaani, tämä on ainoa tapa matkustaa.
Pane valot päälle. En näe tehdä mitään.
Ei valoja. Emme halua muiden tietävän.
- Mutta saatan läikyttää sitä. - Läikytä sitten.
Läikkeitä, jännitystä, naurua ja leikkejä.
Tästä saattaa jopa tulla yllätysjuhlat.
- Mikä on yllätyksenä? - En kerro vielä.
- Milloin? - Paras ottaa ryypyt ensin.
Tämä kasvattaa rintakarvoja.
Ei ennakkoarvauksia.
Ovatko nämä yksityishipat?
Ovat. Ole hyvä, mene pois.
Dolores, onko sulla vielä sitä vermuttia?
- Toki. - Kuka vermuttia tarvitsee?
Meillä on bourbonia. Voidaan sekoittaa Manhattaneja.
Manhattaneja? Tähän aikaan yöstä?
- Tuo cocktail-ravistin. - Voi, Sokeri.
Pilaat yllätykseni.
- Hei, kulta, mitä on tekeillä? - Pirskeet 7:n ylävuoteella.
- Minä tuon juustoa ja keksejä. - Minä tuon ravistimen, tuo korkkiruuvi.
Hei, Rosella, 7:n ylävuoteella on pirskeet.
- Onko sulla korkkiruuvi? - Stellalla on.
Käy hakemassa paperimukeja.
Hei, 7:n ylävuoteella on pirskeet.
- Tässä on vermuttia. - Nämä ovat yksityishipat. Menkää pois.
Toin juustoa ja keksejä.
- Riittääkö kymmenen mukia? - Nämä hipat ovat kahdelle. 10 mukia?
- Olkaa kilttejä, tytöt. Lopettaisitteko? - Kelpaisiko Southern Comfort?
Tytöt, herätätte alakerran naapurit.
Varo sitä korkkiruuvia.
- Tässä on keksi. - Ei keksejä sängyssä.
Lähtisittekö tytöt pitämään omat pirskeenne?
Tässä on cocktail-ravistin.
- Olisipa meillä jäitä. - Eipä tolskata vermuttia.
13 tyttöä vuoteessa tietää huonoa onnea. 12:n täytyy häipyä.
- Anna maapähkinävoi. - Haluaako kukaan salamia?
Ei enää ruokaa. Täältä löytyy muurahaisia aamulla.
Hei. Onko sinulla maraschino-kirsikoita?
Antaa olla.
Maraschino-kirsikoita?
Mitä täällä on tekeillä?
Daphne. Daphne, missä sinä olet?
Ei se minun syyni ole. En kutsunut heitä.
Tulkaa, tytöt, hajaantukaa.
Kuulitte mitä Josephine sanoi. Tytöt. Kaikki pois.
- Paitsi sinä, Sokeri. - Käyn hakemassa jäitä.
Painukaa pois.
Aivan oikein, Sokeri. Nyt loput teistä. Pois.
- Tule vain. Vesi on hyvää. - Ota Manhattan.
- Ole hiljaa. Saamme kaikki kohta kenkää. - Sokeri. Älä jätä minua yksin.
Tulkaa, lapset. Kello on kaksi.
Hauskanpito saa riittää. Juhlat ovat lopussa. Menkää kotiin.
- Mikä tämä on? - Josephine, tänne ennenkuin se sulaa.
Pane se tänne.
Sokeri, joudut vielä aikamoisiin vaikeuksiin.
Sinun on parasta pitää vahtia.
Jos Bienstock saa sinut kiinni taas...
Mikä sinua muuten vaivaa?
En kai ole kovin älykäs.
En nyt niinkään sanoisi. Huolimaton ehkä.
Ei, tyhmä. Jos minulla olisi älyä, en olisi tässä rupisessa tyttöyhtyeessä.
No miksi rupesit tähän hommaan?
Olin miesyhtyeissä laulajana, mutta siihen ei ole enää varaa.
Oletko koskaan ollut miesyhtyeessä?
Kuka, minäkö?
Sitä minä tässä pakenen.
Olen soittanut kuudessa kahtena viime vuotena. Voi veljet.
- Rankkaako? - Oli kyllä.
- Niihin kundeihin ei voi luottaa. - En voi luottaa itseeni.
Mulla on mieltymys saksofonin soittajiin.
Etenkin tenorisaksofonin.
- Todellako? - En tiedä, mutta ne sekoittavat minut.
Niiden ei tarvitse kuin soittaa 8 tahtia "Come To Me, My Melancholy Babystä" -
ja ihoni nousee kananlihalle, ja minä menen heidän luokseen.
- Näinkö on? - Joka kerta.
Tiedätkö, minä soitan tenorisaksofonia.
Mutta sinä oletkin tyttö - Herran kiitos. Siksi liityin tähän yhtyeeseen.
Turvallisuus ensin. Mitä tahansa, että pysyn loitolla niistä pummeista.
Et tiedä millaisia ne ovat. Niihin vain ihastuu.
Sitä luulee, että tämä on isoin juttu sitten Graf Zeppelinin.
Seuraavaksi ne vippaavat rahaa -
tuhlaavat sen toisiin naisiin ja vedonlyöntiin.
Eihän.
Sitten kun herää yhtenä aamuna, kaveri on poissa, saksofoni on poissa.
Ei ole muuta kuin vanha sukkapari ja tyhjäksi puristettu hammastahnaputkilo.
Sitten pitää selvitä, mennä seuraavaan yhtyeeseen, seuraavan saksofonistin luo.
Taas sama juttu uudestaan.
Ymmärrätkö mitä tarkoitan? En ole kovin älykäs.
Ei äly kaikkea merkitse.
Voin kertoa yhden jutun. Se ei tapahdu minulle uudestaan - koskaan.
Olen kyllästynyt tikkarin varsipään imemiseen.
Jäät. Missä jäät viipyvät? Alkuasukkaat tulevat levottomiksi.
- Miten olisi pari paukkua tännekin? - Toki.
- Tiedätkö, täytän 25 kesäkuussa. - Täytätkö?
Se on neljännesvuosisata. Panee tytön miettimään.
- Mitä? - Tulevaisuutta.
Tiedäthän - aviomiestä. Siksi olen iloinen että menemme Floridaan.
- Mitä Floridassa on? - Miljonäärejä. Laumoittain.
Ne menevät etelään talveksi, kuin linnut.
- Aiotko pyydystää rikkaan linnun? - En välitä kuinka rikas hän on.
Kunhan hänellä on jahti, yksityinen junavaunu ja oma hammastahna.
- Sinulla on siihen oikeus. - Ehkä sinäkin tapaat jonkun, Josephine.
Jolla on rahaa kuin Rockefellerillä ja hartiat kuin Johnny Weissmullerilla.
- Haluan että miehelläni on lasit. - Lasitko?
Miehet joilla on lasit ovat paljon lempeämpiä ja suloisempia ja avuttomia.
- Etkö ole koskaan huomannut? - Joo, nyt kun mainitset asiasta.
Heidän silmänsä heikentyvät lukemisesta.
Wall Street Journalin pitkien, kapeiden palstojen lukemisesta.
Se basisti osaa todella pitää hipat.
Kuuma kaveri.
No niin, onnenpäiville.
Toivon että tällä kertaa pääset tikkarin makeaan päähän.
Ja yksijalkainen kilparatsastaja sanoi...
Mitä hän sanoi?
Yksijalkainen kilparatsastaja sanoi: "Älä musta huoli. Ratsastan sivuittain."
Anteeksi kovasti. Taisi tulla hikka.
Hei, hierotaan jäitä hänen niskaansa.
Luulen... Au. Pudotit sen.
Ai, se on kylmää.
- Voi ei, älä. Älä tee noin. - Hän kutiaa.
Apua. Älkää. Apua. Apua.
Josephine.
Lopettakaa. Lopettakaa.
HÄTÄJARRU
- Mitä tapahtui? - Ei hajuakaan.
Tarkoitan, menen katsomaan.
No niin, mitäs täällä on tekeillä?
Bienstock!
Olemmeko Floridassa?
Sokeri?
Täällä. Kannan soittimet.
- Kiitos, Daphne. - Kiitos, Daphne.
Eikö hän olekin kullanmuru?
Kuinka voitte?
Zowie!
Siellä ne ovat. Niin paljon miljonäärejä että niitä saa hätistellä.
Eikä yksikään ole varmasti alle 75.
Kolme vuosisadan neljännestä. Panee tytön miettimään.
Toivotaan että he ovat tuoneet pojanpoikansa mukanaan.
Kyllä.
Anteeksi, neiti.
- Saanko? - Siitä vain.
Olen Osgood Fielding III.
Olen Tuhkimo II.
Jos ihailen jotain, ihailen kaunisnilkkaista tyttöä.
Niin minäkin. Hei hei.
- Sallikaa minun kantaa yhtä soitinta. - Voi kiitos.
Oletpa sinä kullanmuru.
On tosiaan ihanaa, että tänne saadaan nuorta verta.
Itse olen O-tyyppiä.
Minua on aina kiehtonut showbisnes.
Onko?
Se on itse asiassa tullut aika kalliiksi suvulleni.
- Ai, sijoitatteko rahaa esityksiin? - Naisesiintyjiin.
- Olen ollut naimisissa 7 tai 8 kertaa. - Ettekö ole varma?
Äiti pitää lukua.
- Hän alkaa suuttua minuun. - Enpä ihmettele.
Joten kun George Whiten Skandaaleja alkoi, hän lähetti minut Floridaan.
Hän luulee, että olen jahdillani kalastamassa merellä.
Kelatkaa siima sisään, herra Fielding. Haukutte väärää kalaa.
Jos lupaan etten ole tuhma poika, sopisiko illallinen?
- Olen pahoillani. Olen silloin lavalla. - Ai, tietysti.
- Mitä näistä soittimista soitatte? - Bassoa.
Voi, kiehtovaa.
Käytättekö jousta, vai näppäilettekö sitä?
Useimmiten läimäyttelen sitä.
Olette varmaan aika tyttö.
Haluatteko lyödä vetoa?
Viimeisin vaimoni oli akrobaatti. Eräänlainen käärmeihminen.
Hän pystyi polttamaan tupakkaa pidellen sitä varpaittensa välissä.
Zowie!
- Mutta äiti erotti meidät. - Miksi?
Hän ei hyväksy tupakoivia tyttöjä.
- Hei hei, herra Fielding. - Hei hei?
- Nousen kyydistä tässä. - Ehei. Ei, ei, ei.
Et pääse karkuun niin helposti.
No niin, kuski. Kerran puiston ympäri, hitaasti.
Ja pidä silmäsi tiessä.
Millainen tyttö luulette minun olevan, herra Fielding?
- Voi, anteeksi. Se ei tapahdu uudelleen. - Ei varmasti.
- Olkaa hyvä, tulkaa takaisin. - Minä kävelen, kiitos.
Olkaa hyvä, neiti...
Zowie!
No niin, tytöt. Tässä ovat huoneenne.
Lasini. Missä lasini ovat?
Olga ja Mary Lou ovat huoneessa 412.
Ja, Mary Lou, sulje kimonosi soittaessasi huonepalvelun.
Josephine ja Daphne ovat huoneessa 413.
- Dolores ja Sokeri huoneessa 414. - Minä ja Sokeri?
Mitä odotit? Yksijalkaista kilparatsastajaa?
Rosella ja Emily huoneessa 415...
- Olisipa päästy samaan huoneeseen. - Samat sanat.
Mutta älä huoli, Sokeri. Näemme toisiamme kyllä paljon.
414... sama huoneen numero kuin se, joka minulla oli Cincinnatissa -
viimeksi kun olin miesyhtyeessä.
Hän oli varsinainen lurjus.
- Saksofonin soittajako? - Mikä muu? Olin niin hulluna häneen.
Lähetti minut aamukahdelta hakemaan nakkeja ja perunasalaattia.
Perunasalaatti oli loppunut, joten toin kaalisalaattia.
- Hän heitti sen kasvoilleni. - Unohda saksofonin soittajat.
Tapaat täällä miljonäärin - nuoren sellaisen.
- Miten voit olla niin varma? - Naisen vaistoni.
Ai. Ovatko nämä sinun laukkusi?
- Ja tuo vielä. - OK, muru.
- Sinä kai haluat juomarahaa. - Unohda se, muru.
Ollaan molemmat täällä töissä. Mukava että olet tässä organisaatiossa.
- Hei hei. - Kuule, muru.
- Mihin aikaan lopetat tänä iltana? - Miksi?
Olen yövuorossa ja minulla on pullo giniä piilossa.
- Kun tulee hiljainen hetki... - Etkö ole vähän nuori tällaiseen, poju?
Ai, haluatko nähdä ajokorttini?
- Painuisitko hiiteen? - Pidän juuri tuollaisista - iso ja tomera.
Ai, ja... hankkiudu eroon huonetoveristasi.
- Vanha pukki. - Mitä tapahtui?
- Minua nipistettiin hississä. - Tajuatko nyt miltä naisista tuntuu?
En ole edes sievä.
Eivät he välitä. Pidät hametta päälläsi. Se on kuin punainen vaate härälle.
Olen kyllästynyt olemaan vaatteena. Haluan olla taas härkä.
- Häivytään. - Häivytään minne?
Lupasit että heti kun pääsisimme Floridaan, häipyisimme.
- Miten? Olemme puilla paljailla. - Etsitään toinen yhtye. Miesyhtye.
Spats Colombo ja hänen kaverinsa etsivät meitä maan jokaisesta miesyhtyeestä.
- Se on nöyryyttävää. - Eli sinua nipistettiin. Entä sitten?
Kaivelisitko mieluummin lyijyä navastasi?
Mutta kauanko jaksamme teeskennellä?
Mikä tässä on vaikeaa? Kaikki on hyvin.
Kuule. Huone ja ruoka maksetaan. Saamme palkkaa joka viikko. Katso.
Katso palmuja, lentokaloja...
Mitä sinä lentokaloista juttelet?
Minä tiedän miksi haluat jäädä. Haluat vikitellä Sokeria.
- Minäkö, Sokeria? - Näin teidät molemmat bussissa.
Aivan sydänystäviä, kuiskutellen ja lainaillen toistenne huulipunia.
- Mitä yrität sanoa? Minä ja Sokeriko? - Sinä ja Sokeri.
- Olemme aivan kuin siskoja. - Sitten minä olen hyvä haltijattarenne.
Ja aion pitää sinua silmällä.
Onko teillä vaatteet päällä?
Tulkaa sisään.
Onko näkynyt ruskeaa laukkua, jossa on valkoinen raita ja nimikirjaimeni?
Siinä on kaikki lomavaatteeni.
- Ei ole. - En ymmärrä yhtään.
Ensin silmälasini häviävät, sitten yksi matkalaukkuni.
- Missä ukuleleni on? - Ja nyt ukulele.
- Täällä hiiviskelee varmaan varas. - Ai. Täällä se on. Hei, Sokru.
- Olemme menossa uimaan. Tuletteko? - Uimaan. Voi, tietysti.
Sinulla ei ole uimapukua.
Ei ole minullakaan.
- Ei ole hänelläkään. Eikö? - Niitä voi vuokrata uimakopilta.
- Entä sinä, Josephine? - Taidanpa ottaa kuuman kylvyn.
- Tällaisena päivänä? Ulkona on ihanaa. - Joo, no, antaa hänen kylpeä. Tule.
- Älä polta ihoasi, Daphne. - Voi, minulla on aurinkovoidetta.
Hän hieroo sitä minuun, minä hieron sitä häneen, hieromme sitä toisiimme. Moi.
Daphne. Lopeta. Mitä oikein kuvittelet tekeväsi?
Pieni temppu vain, jonka opin hississä.
Huh, varokaa. Täältä tulee iso.
Daphne. En tiennytkään, että olet niin iso tyttö.
Olisitpa nähnyt minut ennenkuin rupesin laihduttamaan.
Tarkoitan hartioitasi ja käsivarsiasi.
Ne tulevat basson kanniskelusta.
- Kadehdin sinua yhden asian suhteen. - Minkä?
Olet niin lattarintainen.
Vaatteet sopivat päällesi paremmin kuin minun päälleni.
Varo, Daphne.
Sokeri, tule. Leikitään pallolla.
Junior, nokosten aika.
Ei. Mä haluun leikkiä.
Kuulit mitä äitisi sanoi, Junior. Häivy!
Tämä ranta ei ole tarpeeksi suuri meille molemmille.
Äiti!
Tästä vain.
Minä pidän teestä, minä pidän kahvista.
Kuinka monta poikaa tykkää minusta?
Yksi, kaksi, kolme,
neljä, viisi, kuusi, seitsemän...
Olen kauhean pahoillani. Eihän teihin sattunut?
- Enpä usko. - Varmistuisitteko asiasta.
Koska yleensä kun ihmiset saavat selville kuka olen -
he pestaavat lakimiehen ja nostavat 750.000 dollarin kanteen.
- En aio nostaa kannetta, kuka olettekin. - Kiitos.
- Kuka te olette? - Ei mutta todellakin!
Sokeri!
Tule nyt.
Rehellisesti.
Heippa.
- Enkö ole nähnyt teidät jossain? - Ette kovin todennäköisesti.
- Asutteko hotellissa? - En lainkaan.
Kasvonne ovat tutut.
Olette ehkä nähnyt ne lehdissä.
- Vanity Fairissa. - Varmaankin siinä.
Viitsisittekö siirtyä? Tukitte näköalani.
Mihin?
Jahdilta nostetaan punavalkoinen lippu, kun on cocktail-tarjoilun aika.
Omistatteko jahdin?
Minkä niistä? Tuon isonko?
Ehdottomasti en.
Nykymaailmassa kellään ei pitäisi olla 12 matkustajan jahtia suurempaa.
Olen aivan samaa mieltä.
Kertokaapa, kuka sen lipun nostaa?
- Vaimonneko? - Ei, lippustuerttini.
Kuka sekoittaa cocktailit? Vaimonneko?
Ei, cocktail-stuerttini.
Jos teitä kiinnostaa, olenko naimisissa vai en...
- Voi, ei se kiinnosta ollenkaan. - No en ole.
Sepä hyvin mielenkiintoista.
- Miten pörssi kulkee? - Ylös, ylös, ylös.
Veikkaisin että jutellessamme ansaitsitte $100.000?
Saattaa olla. Näpläättekö markkinoita?
- En, ukulelea. Ja laulan myös. - Omaksi huviksenne?
Esiinnymme hotellissa.
Suloinen Sue ja Seurapiiri Synkopaattorit.
- Olette seurapiirityttöjä. - Ai, joo, aivan. Bryn Mawr, Vassar...
Teemme tätä vain huviksi.
Synkopaattorit. Tarkoittaako se, että soitatte sitä nopeaa musiikkia... jatsia?
Joo. Tosi kuumaa.
Toiset kai pitävät kuumasta. Itse pidän klassisesta musiikista.
Niin minäkin.
Olin itse asiassa kolme vuotta Sheboyganin Konservatoriossa.
Hyvä opisto. Eikö perheenne vastusta uraanne?
Kyllä vain. Isi uhkasi jättää minut pennittömäksi.
Mutta en välitä. Se oli niin tylsää.
- Seuraelämään astumisjuhlia. - Avajaistanssijaisia.
- Oopperan ensinäytöksiä. - Metsästyksen aloittamista.
Ja aina samat 400.
Lhmeellistä ettemme ole törmänneet toisiimme aiemmin.
Olisin muistanut jonkun noin viehättävän.
Olette hyvin ystävällinen. Olette varmaan myös lempeä ja avuton.
Anteeksi?
Minulla on näes teoria silmälaseja pitävistä miehistä.
- Millainen teoria? - Kerron, kun tutustumme paremmin.
- Mitä teette tänä iltana? - Tänä iltanako?
Ehkä voisitte tulla hotelliin ja kuunnella kun soitamme.
- Mielelläni, mutta se olisi vaikeaa. - Miksi?
Tulen rantaan vain kahdesti päivässä, kun vuorovesi laskee.
Näiden simpukankuorten takia. Se on harrastukseni.
- Te keräilette simpukankuoria? - Kuten isäni ja isoisäni.
Voisi sanoa, että meillä on simpukankuoret intohimona.
Siksi nimesimme öljy-yhtiön sen mukaan.
- Shell Oil? - Ei nimiä, kiitos. Kutsu minua Junioriksi.
Sokeri!
Aika vaihtaa vaatteet illaksi.
Mene edeltä, Daphne kulta. Tulen myöhemmin perästä.
Mitä, nuori nainen? Mitä te tuijotatte?
Tätä sattuu minulle koko ajan.
Minäkin tunnistin hänet. Hänen kuvansa oli Vanity Fairissa.
- Siirtyisittekö? - Kyllä. Olet hänen tiellään.
Hän odottaa merkkiä jahdiltaan.
Jahdiltaanko?
Siihen mahtuu 12. Tämä on ystäväni Daphne. Hän on Vassarin tyttöjä.
Minä olen mitä?
Vai kävitkö sinä Bryn Mawrin?
Kuulin hyvin surullisen tarinan tytöstä, joka kävi Bryn Mawrin.
Hän kanteli huonetoveristaan -
ja hänet löydettiin omiin rintaliiveihinsä hirttäytyneenä.
Kyllä. Meidän on oltava hyvin varovaisia huonetoverien valinnassa. Hmm?
Tuota, taitaa olla parasta lähteä.
Oli ilo tavata teidät molemmat.
- Tulettehan kuuntelemaan meitä? - Jos se on lainkaan mahdollista.
Tulkaa. Se olisi kovin hauskaa.
- Ja tuokaa jahtinne. - Tule nyt, Daphne.
- Entäpä tuo kaveri?! - Näpit irti. Minä näin hänet ensin.
Sokeri, pieni neuvo. Jos olisin tyttö, ja olenkin, katsoisin mihin astun.
Jos olisin katsonut, en olisi tavannut häntä.
- Kunhan pääsen kertomaan Josephinelle. - Joo, Josephine...
Tuskin jaksan odottaa. Hän yllättyy niin kovasti.
En minäkään jaksa. Mennään kertomaan hänelle heti.
- Meidän ei tarvitse juosta. - Voi kyllä tarvitsee.
Josephine. Ju-huu.
- Luulenpa ettei hän ole täällä. - Eikö ole hassua. Josie!
En voi kuvitella missä hän on.
- Palaan myöhemmin. - Voi ei. Odota.
Luulenpa että hän ilmestyy minä hetkenä hyvänsä.
- Usko tai älä, Josephine ennusti sen. - Kyllä. Tämä on Ripleyn juttu.
- Luuletko että hän on mennyt ostoksille? - Ostoksille. Siinäpä se.
Arvaisin että hän tulee kohta tuosta ovesta upouudessa asussa.
- Josephine. - Ai. En kuullut kun tulitte sisään.
- Oliko hauskaa, tytöt? - Jotain aivan ihanaa tapahtui.
- Mitä? - Arvaa.
- Kieltolaki kumottiin? - Voi, pystyt parempaan.
- Tapasin yhden niistä. - Yhden kenestä?
Shell Oil Juniorin. Hänellä on miljoonia, silmälasit ja jahti.
Lhanko totta.
Eikä vain jahti. Hänellä on polkupyöräkin.
Daphne.
Jatka. Kerro hänestä lisää.
Hän on nuori ja komea. Hän on poikamies.
Hän on oikea herrasmies. Tiedäthän. Ei mikään kopeloija.
Sinun pitäisi käydä kiinni, jollet halua menettää häntä.
En aio päästää tätä karkuun. Hän on niin söpö. Keräilee simpukankuoria.
Simpukankuoriako? Miksi?
Tiedäthän sinä. Vanha simpukkaleikki?
Daphne, sinä häiritset meitä.
- Tapaat hänet kuitenkin tänä iltana. - Tapaanko?
Hän sanoi tulevansa kuuntelemaan meitä - ehkä.
Mitä tarkoitat, ehkä? Näin miten hän katsoi sinua. Hän tulee aivan varmasti.
Toivoisin niin.
Mitä luulet, Josephine? Mitä kristallipallosi sanoo?
Sokeri. Onko Sokeri täällä?
Sokeri, onko sinulla avain? En pääse sisään ja teen lammikkoa käytävään.
Nähdään lavalla, tytöt.
Mitä yrität tehdä tuolle tytölle teeskentelemällä miljonääriä?
Entä se valekorostus? Kukaan ei puhu sillä tavalla.
Olen nähnyt sinun huiputtavan naisia tosi alhaisilla keinoilla.
Tämä on epäilemättä kieroin, alhaisin, ilkein...
En pelkää sinua.
Olen laiha, mutta jäntevä.
Sinä loukkaannut vielä. Kun suutun, minusta tulee tiikeri.
Joe. Älä katso minua noin. Se oli vain vitsi. En tarkoittanut mitään pahaa.
Aion silittää tämän puvun itse. Puhelin.
Vastaa puhe... limeen.
Haloo?
Kyllä, tämä on 413.
Puhelu laivalta? Hyvä on, yhdistäkää.
Daphne? Se tuhma poika täällä taas.
Tiedäthän - Osgood? Hissistä?
Läimäytit minua kasvoille?
- Kuka puhuu? - Tässä puhuu hänen huonetoverinsa.
Daphne ei voi nyt jutella. Onko asia kiireinen?
No on se minusta. Välittäisitkö hänelle viestin?
Haluaisin että hän tulisi illalliselle jahdilleni tämän illan esityksen jälkeen.
Selvä. Illallinen, jahti, esityksen jälkeen. Kerron hänelle.
- Jahdillenne? - New Caledonialle. Se on sen nimi.
Old Caledonia upposi villien pirskeiden aikana Cape Hatterasin edustalle.
Mutta hänen ei tule huolia. Tämä on vain pieni keskiyön ateria, vain me kaksi.
Vain te kaksi? Entä miehistö?
Kaikesta on pidetty huolta. Heillä on rantavapaata.
Syömme kylmää fasaania samppanjan kanssa.
Olen tarkistanut rannikkovartiostolta. Tänä yönä on täysikuu.
Ja kerro hänelle, että olen saanut uuden erän Rudy Valleen levyjä.
Hyvin ajateltu. Se tekee Daphnesta helpon nakin.
Kuka tekee helpon nakin? Mitä...
Kyllä, herra Fielding.
Noudatte hänet esityksen jälkeen moottoriveneellänne. Kuulemiin.
Mitä te sanoitte?
- "Zowie." Välitän hänelle viestin. - Minkä viestin? Mikä moottorivene?
Nyt onnisti. Fielding haluaa syödä kanssasi kylmää fasaania jahdillaan.
Vain te kolme siinä isossa veneessä. Sinä, hän ja Rudy Vallee.
Aika varmaan. Soita hänelle ja sano etten tule.
Et tietysti mene.
Minä menen.
Aiot mennä veneeseen sen vanhan pukin kanssa?
Aion mennä veneeseen Sokerin kanssa.
- Minne Fielding sitten menee? - Rannalle sinun kanssasi.
- Minun kanssaniko? - Aivan oikein.
Ehei. Ei tänä iltana, Josephine.
Daphne, poikaystäväsi heiluttaa sinulle.
Voitte molemmat hypätä suohon.
Muista, hän on kaverisi täksi yöksi, joten hymyile.
Voi, pystyt kyllä parempaan. Hampaat näkyviin, koko persoonallisuus.
Miksi annan sinun aina suostutella? Miksi?
Koska olemme kavereita. Kaksi muskettisoturia.
Älä puhu muskettisotureista. Kuinka pidän hänet rannalla?
Kerro että tulet merisairaaksi. Peltkaa mini-golfia.
Voi, ei. En aio joutua minibunkkeriin tuon äijän kanssa.
Hei. Kumpi teistä on Daphne?
Basso.
Irvisuulta pöytä seitsemästä.
- Tämä on minulta sinulle, muru. - Häivy, jätkä.
Eikä huoneen ovea tarvitse jättää auki. Mulla on yleisavain.
- Mitä teet kukilleni? - Lainaan niitä. Saat ne kyllä takaisin.
Hän kai ei ilmestykään. Kello on viittä vaille yksi.
- Luuletko että hän unohti? - Tiedäthän millaisia miljonäärit ovat.
Nämä tulivat sinulle.
Minulleko?
Se on Shell Oililta.
- Eihän! - Kyllä!
Hän haluaa syödä illallista kanssani jahdillaan.
Hän noutaa minut laiturilta.
- Eihän! - Kyllä.
Kuulit mitä hän sanoi - kyllä.
Josephine, kuvittelepa. Minä, Sokeri Kowalczyk Sanduskysta, Ohiosta -
miljonäärin jahdilla.
Jos äitini voisi nähdä minut nyt.
Toivon, ettei minun äitini saa tietää.
Siinä kaikki tältä illalta. Suloinen Sue toivottaa tässä hyvää yötä -
muistuttaen teitä isukkeja, että yhtyeeni jokainen tyttö on virtuoosi.
Ja aion pitää tilanteen samana.
- Onnea matkaan. - Kiitos.
Mutta se on kauheaa tuhlausta. Täysikuu, tyhjä jahti.
- Minä oksentaisin. - Mennään sitten tanssimaan.
Vähän matkan päässä on tanssiravintola...
Tuota, minä... Hänellä on polkupyörä.
Kenellä?
Tanssiravintolasta?
Siellä on kuubalainen yhtye, joka on tosi hyvä.
Mennään sinne, sidotaan orkesterin silmät ja tangotaan aamuun asti.
- Tiedättekö mitä, herra Fielding? - Mitä?
Olet dynamiittia.
Olet aikamoinen ilotulitusraketti itsekin.
VENEET
Ohoi siellä.
Ohoi.
- Oletko odotellut kauankin? - Ei ajalla ole väliä.
- Vaan sillä ketä odottaa. - Kiitos. Kukista myös.
Halusin lennättää omia orkideoitamme Long Islandilta mutta siellä on sumua.
Ajatus on tärkein.
Bensa näyttää loppuneen.
Aika hassua, että sinulta loppuu bensa. Tarkoitan, Shell Oil ja kaikki.
Hups. Siitä lähti.
Pakki näyttää juuttuneen päälle.
Sain tämän moottoriveneen juuri. Se on kokeilumalli.
He näyttävät olevan väärillä jäljillä.
Haittaako jos mennään takaperin? Voi kestää vähän kauemmin.
Ei sillä ole väliä, miten kauan se kestää. Vaan sillä, kuka kuljettaa.
Rannalta se näytti niin pieneltä.
Mutta kannelta se näyttää risteilijältä tai hävittäjältä.
Se on normaalikokoinen. Meillä on kolme. Äiti pitää omaansa Southamptonissa.
Isin vene on Venezuelassa. Yhtiö asentaa uutta öljyputkea.
Minun isääni kiinnostavat rautatiet enemmän. Baltimore ja Ohio.
Kumpi on paapuuri ja kumpi tyyrpuuri?
Riippuu siitä onko tulossa vai menossa.
Tarkoitan, että tavallisesti perä on ahterin toisella puolella.
Ja komentosilta on tuolla. Jotta veneen toiselta laidalta pääsee toiselle.
- Haluaisitko lasin samppanjaa? - Mielelläni. Mihin suuntaan?
- Täällä on yläkerta ja alakerta. - Aivan, hurrikaanikellari.
Ja vielä yksi kiva asia tässä jahdissa - paljon komerotilaa.
No niin, katsotaanpa. Minnehän stuertti asetti sen?
Tänne.
Tietysti. Olinpa typerä.
Torstaisin minua palvellaan aina pienessä salongissa.
Tämä on upea. Kuin kelluva kartano.
Kyllä se poikamiehelle kelpaa.
- Onpa hieno kala. - Sain sen Cape Hatterasin edustalta.
Mikä se on?
Se on silakan sukuinen kala.
Silakanko?
Eikö ole ihme miten noin isot kalat mahtuvat pieniin lasipurkkeihin?
Ne kutistuvat marinoituina.
- Samppanjaa? - En panisi vastaan.
No niin, luukusta alas, niinkuin merillä sanotaan.
Hyvää purjehdusta.
- Katsopa noita hopeoita. - Palkintoja.
Tiedäthän. Savikiekkoammuntaa, koirankasvatusta, vesipooloa.
Eikö vesipoolo ole kamalan vaarallista?
On kyllä. Minulta on hukkunut alta kaksi ponia.
Missä simpukkakokoelmasi on?
Niin, tietysti. Mihinhän he ovat laittaneet sen?
Torstaisin olen nimittäin vähän eksyksissä täällä.
- Mitä torstaina tapahtuu? - Se on miehistön vapaailta.
- Tarkoitatko että olemme täällä kahden? - Aivan.
En ole koskaan ollut miehen kanssa kahdestaan keskellä yötä -
keskellä valtamerta. - Voi, se on täysin turvallista.
Meidät on ankkuroitu. Laiva on huippukunnossa.
Rannikkovartiosto soittaa jos jäävuoria ilmestyy.
Ei jäävuorista ole kyse.
Mutta tietyt miehet yrittäisivät käyttää tätä tilanne hyväkseen.
- Imartelet minua. - Tiedän varmasti että olet herrasmies.
Ei siitä ole kyse. Minä olen täysin vaaraton.
- Vaaraton? Miten? - En tiedä miten sen selittäisi -
mutta minulla on ongelma tyttöjen suhteen.
- Millainen ongelma? - He vain jättävät minut kylmäksi.
Tarkoitatko, niinkuin, frigidiksi?
Tuota, se on enemmänkin henkinen este.
Kun olen tytön seurassa, se ei vaikuta minuun yhtään.
- Oletko kokeillut? - Olenko. Kokeilen koko ajan.
Huomaatko? Ei mitään.
- Ei yhtään mitään? - Täysi pannukakku.
- Se tekee oloni aivan kamalaksi. - Rakkaani, ei se sinun syytäsi ole.
Silloin tällöin luontoäiti piirtää toisille sotkuisen viivan.
Sisällä menee jotain vikaan.
- Tarkoitatko ettet voi rakastua? - En enää.
Rakastuin kerran, mutta olisin mieluummin puhumatta siitä.
- Haluaisitko kylmää fasaania? - Mitä tapahtui?
- En halua olla tylsä. - Et voisi mitenkään.
Tuota...
Olin ensimmäistä vuotta Princetonissa.
Siellä oli yksi tyttö. Hänen nimensä oli Nellie.
Hänen isänsä oli Hupmobilen varapuheenjohtaja.
Hänelläkin oli silmälasit.
Sinä kesänä kävimme Grand Canyonissa.
Katselimme korkeimmalla kielekkeellä auringonlaskua -
kun meille molemmille tuli halu suudella.
Otin lasini pois. Hän otti lasinsa pois.
Astuin askelen häntä kohti.
Hän astui askelen minua kohti.
Niin. Kahdeksan tunnin kuluttua hänet tuotiin ylös muulilla.
Luovutin hänelle verta kolme kertaa. Olimme samaa verityyppiä - O-tyyppiä.
Mutta se oli liian myöhäistä.
Onpa surullinen tarina.
Siitä lähtien -
olen ollut turta, ilman tunteita, kuin sydän täynnä puudutusainetta.
Voi sinua poikaparkaa.
Niin. Kaikki maailman varallisuus, mutta mitä hyötyä siitä on?
Minttukastiketta vai karpaloita?
Kuinka voit ajatella ruokaa tällaisena hetkenä?
Mitä muuta minulle on tarjolla?
- Onko se niin toivotonta? - Perheeni on tehnyt kaiken mahdollisen.
Pestannut minulle mitä kauneimpia ranskalaisia sisäkköjä.
Hankkinut opettajan lukemaan ääneen Bostonissa kiellettyjä kirjoja.
Tuonut maahan balilaisen tanssiryhmän -
joilla on kulkuset nilkoissa ja pitkät kynnet.
Mitä rahan tuhlausta.
Oletko kokeillut amerikkalaisia tyttöjä?
Miksi?
Oliko siitä mihinkään?
Kiitos nyt kuitenkin.
Sinun pitäisi mennä lääkäriin - hyvään lääkäriin.
Olen mennyt. Olin kuusi kuukautta professori Freudin luona Wienissä.
Sitten olin Mayon veljesten luona, ruiskeita, hypnoosia, kivennäiskylpyjä.
Jollen olisi pelkuri, tappaisin itseni.
Älä puhu tuollaisia.
Jossain on varmasti tyttö, joka voisi...
Jos löytäisin tytön joka voisi, naisin hänet välittömästi.
- Tekisitkö minulle palveluksen? - Toki. Millaisen?
En ehkä ole Freud tai yksi Mayon veljeksistä tai ranskalainen sisäkkö -
mutta voisinko yrittää vielä kerran?
Olkoon, jos niin vaadit.
- Tuntuiko miltään tällä kertaa? - Pelkäänpä ettei.
- Kauhean pahoillani. - Haluaisitko lisää samppanjaa?
Ehkä jos olisi musiikkia. Miten nämä valot himmennetään?
Kuule, olet kauhean suloinen kun haluat auttaa, muttei siitä ole hyötyä.
Luulen että valokatkaisin on tuolla.
Se on radio.
On kuin veisi nuottikorvatonta konserttiin.
Et anna itsellesi mahdollisuutta.
Älä taistele sitä vastaan.
Rentoudu.
On kuin tupakoisi vetämättä henkeen.
Vedä sitten.
Daphne -
sinä viet taas. - Anteeksi.
Entä nyt?
En ole aivan varma.
Kokeilisitko uudestaan?
Varpaissa tuntuu hassulta.
Niinkuin joku grillaisi niitä pienellä tulella.
Pannaanpa pökköä pesään.
Luulen että olet oikeilla jäljillä.
Olen varmasti. Lasisi alkavat höyryyntyä.
En tiennytkään että se voisi olla tällaista.
Kiitos.
Minulle kerrottiin, että olin kaputt, lopussa, aivan pannukakku.
Ja tässä sinä teet niistä asiantuntijoista pilkkaa.
Kivennäiskylpyjä. Aivan vakavasti.
Missä olet oppinut suutelemaan noin?
Myin suukkoja Maitorahaston hyväksi.
Muistuta minua huomenna lähettää 100.000 dollarin sekki Maitorahastolle.
Hups.
- Hyvää yötä. - Hyvää aamua.
Paljonko olen Maitorahastolle velkaa nyt?
850.000.
Tehdään siitä pyöreä miljoona.
Unohdin antaa sinulle kuitin.
Hei, Jerry. Onko kaikki hallinnassa?
Onpa minulla kerrottavaa.
- Mitä on tapahtunut? - Olen kihloissa.
Onnittelut. Kuka se onnekas tyttö on?
Minä.
Mitä?
Osgood kosi minua. Suunnittelemme häitä kesäkuuksi.
Mitä sinä höpiset? Et voi naida Osgoodia.
- Luuletko että hän on liian vanha? - Jerry, et voi olla tosissasi.
Miksen? Hän nai tyttöjä koko ajan.
Mutta... sinä et ole tyttö. Olet mies.
Ja miksi mies haluaisi naida miehen?
Turvallisuuden vuoksi.
- Jerry, pane makuulle. Et voi hyvin. - Lakkaa kohtelemasta minua kuin lasta.
- En ole tyhmä. Meillä on ongelma. - Kyllä varmasti on.
Hänen äitinsä. Hänen pitää hyväksyä minut. Mutta en huoli, koska en polta.
- Jerry, teillä on toinenkin ongelma. - Kuten mikä?
- Kuten häämatkanne. - Olemme keskustelleet siitä.
Hän haluaa mennä Rivieralle, mutta minä kallistun Niagaran putousten suuntaan.
Jerry, olet järjiltäsi. Et selviä tästä millään.
En odota jutun kestävän. Kerron hänelle totuuden sopivana hetkenä.
- Kuten milloin? - Kuten heti häämenojen jälkeen.
Sitten eroamme nopeasti, hän maksaa minulle siistin korvauksen -
ja minä saan elatusmaksun joka kuukausi.
Jerry, kuuntele minua.
On olemassa lakeja, yleistapoja. Niin ei ole tapana toimia.
Joe, tämä voi olla viimeinen tilaisuuteni naida miljonääri.
Jerry, kuuntelisitko neuvoani? Unohtaisitko koko jutun?
Kerro itsellesi jatkuvasti että olet poika.
- Olen poika. - Niin sitä pitää.
Olen poika, olen poika, olen...
Olisinpa kuollut. Olen poika. Voi pojat, olen minä poika.
Entä kihlajaislahjani?
- Mikä kihlajaislahja? - Osgood antoi minulle rannekkeen.
Hei, nämä ovat oikeita timantteja.
Tietysti ovat. Luuletko että kihlattuni on pummi?
- Minun on kai palautettava ne. - Hetkinen, Jerry. Eipä kiirehditä.
Emmehän tietenkään halua loukata Osgoodin tunteita.
- Hetkinen. - Minä täällä. Sokeri.
Tule sisään.
Luulinkin kuulleeni ääniä. Minun täytyi jutella jonkun kanssa. En voi nukkua.
- Bourbon-ryyppy on mitä tarvitset. - Voi, ei. Olen lopettanut sen juomisen.
- Oliko sinulla hauskaa? - Hauskaako?
Se oli itsemurhamaisen kaunista.
Rupesiko hän lähentelemään?
Ei tietenkään. Itse asiassa se oli aivan toisin päin.
- Hän tarvitsee nimittäin apua. - Mitä varten?
Todella elegantti. Näkisitpä hänen jahtinsa.
Kynttilän valoa, minttukastiketta ja karpaloita.
Juku, olisinpa ollut siellä.
Aion tavata hänet taas tänä iltana - ja joka ilta.
Luulen että hän aikoo kosia.
- Heti kun hän uskaltaa. - Uskallusta siinä tarvitaankin.
Daphnea kosittiin tänä iltana.
- Todellako? - Rikas miljonääri.
Sepä ihanaa.
- Josephine-parka. - Minäkö?
No, Daphnella on sulho, mulla on sulho...
Kunpa voisimme löytää sinullekin sulhon.
Täällä ollaan, muru.
10. VUOSIKOKOUS ITALIALAISEN OOPPERAN YSTÄVÄT
"ltalialaisen oopperan ystävät" - se tarkoittaa meitä.
Ilmoittautuminen täällä.
Spats Colombo. Chicagon edustaja. Eteläisestä jaoksesta.
Kiitos.
Terve, Spats.
- Veikattiin 8-1 ettet ilmestyisi. - Miksen ilmestyisi?
Luultiin että olit niin murtunut Hammastikku-Charlien kuolemasta.
- Meidän kaikkien on lähdettävä joskus. - Joo. Koskaan ei tiedä kuka on seuraava.
OK, Spats. Ilmoittaudu vartiokersantille.
- Mitä varten? - Pikku Bonaparten määräys.
- No niin, Spats, pannaanpa tassut ylös. - Mikä tässä on ideana?
Pikku Bonaparte ei halua rautatavaraa paikalle.
Selvä, olet puhdas.
Sinä et.
Ei se ole ladattu.
Seuraava. Mitä täällä on?
Golf-mailat. Putteri, rauta 9, rauta 3.
- Mikä tämä on? - Rautavitonen.
Nähdään juhla-aterialla, Spats.
Mistä sä olet oppinut tuon tyhmän tempun?
Tulkaa.
Jaaha. Spats Colombo, kaikessa komeudessaan.
Terve, jepari. Mikä sinut tuo Floridaan?
Kuulin että teillä oopperaharrastajilla on kokous.
Ajattelin tulla katsomaan, sattuisiko joku laulamaan.
Hyvä vitsi.
Missä olit kello 3 iltapäivällä ystävänpäivänä?
- Katsomassa Rigolettoa. - Hänen etunimensä ja osoitteensa?
Se on ooppera, senkin tietämätön.
- Clark Streetin korjaamossa? - Clark Street? En ole kuullutkaan.
Oletko kuullut Wabash Avenuella olevasta Deluxe pesulasta?
Päivä murhan jälkeen lähetit sinne nilkkaimet, joissa oli verta.
Leikkasin kasvoni partaa ajaessa.
- Ajatko partasi nilkkaimissa? - Nukun nilkkaimissa.
Älä pelleile. Sinä vulkanoit Hammastikku-Charlien, tiedämme sen.
Sinä ja kuka muu?
Minä ja ne kaksi silminnäkijää, joita olet etsinyt Chicagon joka puolelta.
Pojat, tiedättekö mitään korjaamosta tai silminnäkijöistä?
Mekö? Me oltiin sun kanssa Rigolettoa katsomassa.
Lhan totta.
Älä huoli, Spats. Joinain päivänä me vielä kaivamme ne kaksi kaveria esiin.
Niin sinun pitääkin tehdä - kaivaa heidät esiin.
Tunnen itseni pummiksi, kun otan korun mieheltä teeskentelemällä.
Ota kun vielä voit. Lisää huulipunaa jos haluat viehättää Osgoodia.
Häneltä murtuu sydän, kun kuulee etten voi naida häntä.
Sokerilta murtuu sydän kun hän kuulee etten ole miljonääri.
Ei munakasta voi tehdä munia rikkomatta.
- Mitä munakkaista? - Nalkun, nalkun, nalkun.
Meillä on jahti, ranneke, sinulla on Osgood, minulla Sokeri. Hyvin menee.
- Joe! - Mitä?
Jostain syystä minusta tuntuu, että munakas alkaa kohta levitä.
Tule, Daphne.
- Menossa ylös. - Pysähdy.
Kolmas kerros, kiitos.
En tahdo tunkeilla -
mutta enkö olekin tavannut teidät tytöt jossain aiemmin?
- Voi, ette. - Tarkoitatte varmaan kahta muuta tyttöä.
- Ettekö ole käyneet Chicagossa? - Mekö?
Meitä ei näkyisi Chicagossa kuolleenakaan.
Kolmas kerros.
- Missä kerroksessa sinä olet, kultsi? - Älä siitä välitä.
Huone 413. Pidetään yhteyttä.
Älkää soittako meille. Me soitamme teille.
Usko nyt, Joe, ne ovat jäljillämme.
Ne panevat meidät riviin seinää vasten ja...
Jeparit löytävät kaksi kuollutta naista ja vievät meidät ruumishuoneelle -
ja kun meidät riisutaan, kuolen häpeästä.
- Pää kiinni ja jatka pakkaamista. - Joo. Hyvä on, Joe.
- Ei sitä, senkin idiootti. - Ne ovat Osgoodilta.
Hän halusi että pidän niitä tänä iltana.
Sanon vain, etten löydä yhtä hyvää miestä koskaan.
Joe, jos päästään täältä hengissä, myydään tämä ranneke, otetaan rahat -
hypätään Etelä-Amerikan laivaan ja piiloudutaan banaanivaltioon.
Laskin, että jos syömme vain banaaneja, voisimme elää siellä 50 vuotta.
Jos pääsemme täältä hengissä.
- Unohtuiko jotain? - Joo. Parranajovehkeet.
- Ja Sokeri myös. - Sokeriko?
- Saanko huoneeseen 414. - Mitä sinä teet?
- Soitan puhelua. - Kuka siihen ehtii?
Emme voi lähteä hänen luotaan sanomatta hyvästejä.
Tavallisesti lähdet ja jätät heille pahan maun suuhun.
Se oli silloin kun olin saksofonisti. Nyt olen miljonääri.
Lähetä hänelle postikortti. Ne gorillat saattavat tulla milloin vain.
Huone 414? Tässä puhuu laivapuhelunvälittäjä.
Laivapuhelunko?
Hei, Sokeri, se on sinulle. Jahdilta.
Haloo, kallisarvoisin rakkaani. Lhana kuulla äänesi.
Minä saattaisin oksentaa.
Ei, en nukkunut kovin hyvin, kulta. Totta puhuen, en silmällistäkään.
En ole koskaan nukkunut paremmin. Näin aivan ihanan unen.
Olin yhä jahdilla ja ankkuri irtosi.
Ajelehdimme päiväkaupalla.
Sinä olit kapteenina ja minä miehistönä.
Pidin jäävuoria silmällä, lajittelin simpukoitasi ja sekoitin juomiasi -
ja pyyhin höyryn laseistasi.
Ja kun heräsin, halusin uida takaisin luoksesi.
Niin...
puhutaanpa tästä illasta...
Tavataan taas laiturilla heti esityksen jälkeen.
Pelkäänpä ettei se onnistu. En pääse tänä iltana.
Enkä huomennakaan. Minun täytyy lähteä.
Jotain odottamatonta on ilmaantunut. Nostan ankkurit välittömästi.
Minne?
Etelä-Amerikkaanko?
Sepä odottamatonta.
Meillä on nimittäin öljyintressejä Venezuelassa.
Sain juuri sähkeen isältä. Yhtiön hallitus on päättänyt fuusiosta.
Fuusiostako? Kuinka kauan olet poissa?
Aika kauan.
Itse asiassa en palaa lainkaan.
Etkö?
Tuota, se on aika monimutkaista. Sanomme sitä finanssitoiminnaksi.
Sattui vain niin, että Venezuelan öljy- syndikaatin puheenjohtajalla on tytär...
Ai. Sellainen fuusio.
Millainen tyttö hän on?
Veroneuvojamme mukaan korkeintaan niin ja näin.
Mutta niin se öljy virtaa.
Minun asemassani oleva mies vastaa osakkeenomistajille.
Tavallisille ihmisille, jotka ovat sijoittaneet elämänsäästönsä.
Tietysti. Ymmärrän. Ainakin luulisin niin.
Tiesin että ymmärtäisit. Toivon vain, että voisin tehdä jotain hyväksesi.
Olet tehnyt jo. Olet antanut minulle sisäpiirin tietoja.
Huomenna soitan pörssimeklarilleni -
ja käsken häntä ostamaan 50.000 Venezuelan Öljyn osaketta.
Älykäs siirto.
Saitko muuten kukkaseni?
Tiedäthän, ne orkideat kasvihuoneestani?
Sumu vihdoin hälveni Long Islandilla ja ne saapuivat lentokoneella tänä aamuna.
Outoa. Lähetin ne huoneeseesi.
Niiden olisi jo pitänyt saapua.
Hei, Dolores, vilkaisetko onko ulkopuolella kukkia?
Kyllä, ne ovat täällä. Valkoisia orkideoita.
En ole saanut valkoisia orkideoita sen jälkeen kun astuin seuraelämään.
Mikä tämä on?
Mikä on mikä?
Ai se. Vain pieni jäähyväislahja.
Oikeita timantteja.
Ne ovat varmaan kullan arvoisia. Oletko aina näin antelias?
En aina.
Halusin sinun tietävän, kuinka kiitollinen olen siitä mitä teit.
Enhän minä tehnyt mitään. Se vain tapahtui.
Navigaattori saapui juuri. Olemme valmiina lähtöön.
No niin ankkurit nostakaa, ja hyvää purjehdusta.
Jos tarvitset orkesterin häihisi -
lopetamme täällä parin viikon kuluttua.
Näkemiin, rakkaani.
En tiedä kapteenista, mutta navigaattori lähtee nostelemaan nyt.
- Joo, lähdetään. - Hetkinen. Minun rannekkeeni.
Mitä rannekkeelleni tapahtui?
- Sinun rannekkeellesi? Se on meidän. - Olkoon. Mitä sille tapahtui?
- Sille tapahtui mitä pitikin. - Ethän vain tee taas kujeitasi.
Ei kujeita, ei peilejä, ei mitään hihassa.
Tällä kertaa kaikki on rehellistä.
Missä se bourbon on?
- Mikä hätänä, Sokeri? - En tiedä. Yht'äkkiä minulla on jano.
Mistä sinä sait tuon rannekkeen?
- Pidätkö siitä? - Olen aina pitänyt.
Junior antoi sen minulle. Hän on mennyt Etelä-Amerikkaan naimaan toisen tytön.
- Sitä sanotaan finanssitoiminnaksi. - Minusta sitä sanotaan rontiksi.
Sinuna ottaisin tämän rannekkeen ja paiskaisin sen päin hänen näköään.
Hän on eka mukava mies jonka olen tavannut. Ainoa joka on antanut mitään.
Unohdat hänet, Sokeri.
Kuinka? Minne tahansa menenkin, joka kulmassa on Shell-huoltoasema.
Tuon tämän takaisin kun se on tyhjä.
Oletko hullu? Paikka vilisee mafiamiehiä.
Ja sinä teeskentelet olevasi timantti Jim Brady.
Kuinka pääsemme pois täältä? Kuinka aiomme syödä?
- Kävelemme. Jos täytyy, emme syö. - "Me" alkoi taas kuulua.
Ei sinne. Emme halua törmätä Spatsiin ja hänen kamuihinsa.
Ovatko kätesi puhtaat?
Käännä.
OK, napita nilkkaimeni.
Pukeudut tosi komeasti, pomo.
Sanopa, pomo. Olen jutellut muiden edustajien kanssa.
Pikku Bonapartea kuulemma risoo se, mitä Hammastikku-Charlielle tapahtui.
- Hän ja Charlie olivat samassa kuorossa. - Lopeta tai rupean itkemään.
Haki Charlien viimeisen hammastikun korjaamosta. Pinnoitti sen kullalla.
Kuten sanoin teille.
Pikku Bonaparte alkaa pehmetä. Häneltä on kadonnut se täältä.
Hän oli ennen kuin kivi.
- Paha juttu. Hänen on aika astua sivuun. - Kannatan esitystä.
Kuinka me saadaan hänet sivuun?
Voi, me kyllä keksitään jotain söpöä.
Pikku Bonaparte ja Hammastikku-Charlie laulavat kohta taas samassa kuorossa.
Tällä kertaa varmistetaan, ettei jää silminnäkijöitä.
Katsokaa. Ne kaksi tyttöä hissistä.
Hei. Liittykää seuraan.
Mikä noissa naisissa on vikana?
Ehkäpä nuo naiset eivät olekaan naisia.
Samat naamat, samat soittimet.
- Tässä on ystävänpäiväkorttisi. - Ne kaksi muusikkoa korjaamosta.
Heitä ei näkisi Chicagossa kuolleenakaan, joten päätämme homman täällä. Tulkaa.
- No niin, mitäs nyt tehdään? - Ensin vaihdetaan vaatteita.
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ SPAT
Mitä tapahtui?
Minä ja Tiny saatiin hänet nurkkaan, mutta hukkasimme hänet nujakassa.
- Missä te olitte? - Oltiin katsomassa Rigolettoa.
- Mitä, senkin tyhmä idiootti. - Pomo, otetaan ne kiinni aterian jälkeen.
Ne ei ole voineet päästä kovin kauas.
Kiitos.
Kiitos, oopperaa harrastavat toverit.
Kymmenen vuotta sitten nimitin itseni tämän järjestön puheenjohtajaksi -
ja, jos saan sanoa itse, teitte oikean valinnan.
Katsotaanpa kirjanpitoa. Edellisenä tilivuonna -
ansaitsimme 112 miljoonaa dollaria ennen veroja.
Paitsi että emme maksa veroja.
Tietysti, kuten kaikissa firmoissa, väärinkäsityksiä on tapahtunut.
Pitäkäämme nyt minuutin hiljaisuus -
seitsemän Chicagon pohjoisen jaoston jäsenen muistoksi -
jotka eivät kykene liittymään seuraamme, koska heidät on hävitetty.
Sinä myös, Spats.
Ylös.
Rauhassa nyt.
- Tiedäthän milloin ilmestyt? - Joo. Kun lauletaan toisen kerran säe:
Sillä hän on hyvä kaveri, mitä kukaan ei voi kiistää.
OK.
Äläkä sotke kakkua. Lupasin tuoda lapsille viipaleen.
Nyt arvoisat edustajat -
jokaisen liikemaailman johtajan elämässä tulee hetki -
jolloin hän alkaa ajatella eläkkeelle jäämistä.
Ei!
Olen etsiskellyt henkilöä, joka voisi astua kenkiini.
Olen harkinnut erinäisiä ehdokkaita.
Täällä on esimerkiksi tietty ryhmä Chicagosta -
eteläisestä jaoksesta.
Jotkut sanovat ettei hän enää mahdu nilkkaimiinsa.
Mutta minä sanon, että hän pääsee vielä pitkälle.
Jotkut sanovat, että hän on mennyt liian pitkälle.
Mutta minä sanon, ettei hyvää miestä voi pitää matalana.
Hänellä on toki vielä paljon opittavaa.
Se meteli, jota hän piti ystävänpäivänä -
ei ollut hyvää julkisuutta.
Ja niiden kahden silminnäkijän karkuun päästäminen. Se oli todella varomatonta.
Älä niistä kahdesta huoli. Voisivat yhtä hyvin olla kuolleita.
Sain heidät melkein kiinni tänään.
Tarkoitatko että päästit heidät karkuun kahdesti?
Toiset sanoisivat, että se on todella huolimatonta.
Minä sanon: Erehtyminen on inhimillistä, anteeksiantaminen jumalallista.
Ja näyttääkseni mitä mieltä minä olen sinusta, Spats -
pojat kertoivat, että sinulla on kohta syntymäpäivä.
Joten leivoimme sinulle pienen kakun.
Syntymäpäivä?
Eihän se ole vasta kuin neljän kuukauden päästä.
Olemme siis vähän aikaisessa. Mitä on muutama kuukausi ystävien kesken?
No niin, pojat. Nyt kaikki yhdessä.
Sillä hän on hyvä kaveri.
Mitä kukaan ei voi kiistää.
Sillä hän on hyvä kaveri.
Mitä kukaan ei voi kiistää.
Hyvä vitsi.
Lähdetään nostelemaan.
Ottakaa nuo kaksi kiinni.
Mitä täällä tapahtui?
Tuossa kakussa oli jotain, joka ei sopinut heille.
Kiitokseni kokille. Kukaan ei poistu huoneesta kunnes saan reseptin.
Haluatko tehdä tästä liittovaltion jutun?
Joo.
He livahtivat käsistämme.
Tarkkailemme rautatieasemaa, teitä ja lentokenttää. He eivät pääse karkuun.
- Kuulitko? - Mutta he eivät tarkkaile jahteja.
- Sinä soitat Osgoodille. - Mitä minä sanon?
Kerro että aiot karata hänen kanssaan.
Karatako? Mutta on lakeja, yleistapoja.
On yleistapoja, myönnetään. Mutta on myös naisten ruumishuone.
Josephine.
Bienstock!
Hei. Tuo ei ole nainen.
Ei mitään tuollaista, Sokeri.
Mikään mies ei ole sen arvoinen.
Napatkaa hänet.
Josephine?
- Osgood tapaa meidät laiturilla. - Emme ole vielä laiturilla.
Hei.
Ystäväni Josephine, hän on morsiusneito.
- Hauska tutustua. - Tule nyt.
Hän on niin innokas.
Odottakaa Sokeria!
- Toinen morsiusneitoko? - Kukkatyttö.
- Sokeri, mitä sinä teet? - Minähän sanoin, etten ole kovin älykäs.
Lähdetään.
Et halua minua, Sokeri.
Olen valehtelija ja huijari. Saksofonin soittaja.
Niitä lurjuksia, joista yrität päästä eroon.
Tiedän. Joka kerta.
Sokeri, tee itsellesi palvelus. Palaa miljonäärien luokse.
Tikkarin makea pää -
eikä naamalle heitettyä kaalisalaattia tai loppuun puserrettua hammastahnaa.
Aivan oikein, jatka vain. Puhu minut ympäri.
Soitin äidille. Hän oli niin iloinen, että itki.
Hän haluaa että pidät hänen hääpukuaan. Se on valkoista pitsiä.
Oscar, en voi mennä naimisiin äitisi hääpuvussa.
Meitä ei ole tehty samalla tavalla.
- Puvun voi aina muuttaa. - Ehei, ei voi.
Osgood, aion olla rehellinen kanssasi. Emme voi mennä naimisiin lainkaan.
Miksemme?
Tuota...
Ensinnäkään, en ole luonnonvaalea.
Ei sen väliä.
Minä tupakoin. Tupakoin koko ajan.
En välitä.
Minulla on kamala menneisyys. Olen elänyt kolme vuotta saksofonistin kanssa.
Annan sinulle anteeksi.
En voi koskaan saada lapsia.
- Voimme hankkia ottolapsia. - Et ymmärrä, Osgood.
- Minä olen mies. - No...
kukaan ei ole täydellinen.